Збірник "Селекція і насінництво" включено в "Список друкованих (електронних) періодичних видань, що включаються до Переліку наукових фахових видань України" в Категорію Б за спеціальністю 201 - агрономія, сільськогосподарські науки згідно до наказу Міністерства освіти і науки України 15.10.2019 № 1301
ІНСТИТУТ РОСЛИННИЦТВА ІМ. В.Я. ЮР’ЄВА Національної академії аграрних наук України
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Вплив десикації та регуляторів росту на рівень вірусної інфекції в насіннєвому матеріалі картоплі
Розглянуто результати досліджень впливу регуляторів росту Райкат, Радіфарм, препарату з фунгіцидними і антивірусними властивостями Фармайод та десикації на рівень вірусної інфекції в насіннєвому матеріалі картоплі сорту Житниця в умовах Лісостепу України. Встановлено, що видалення картоплиння на 15-ту добу після цвітіння у поєднанні з рістстимулювальними препаратами мінімізує реінфікування бульб вірусами.
картопля, регулятори росту рослин, насінництво, віруси, десикація
Авторське право (c) 2026 В.В. Думанецький (Автор)
Вплив передпосівної обробки насіння регуляторами росту та мікродобривами на посівні якості і виживаність ліній соняшника
Наведено результати комплексного дослідження впливу передпосівної обробки насіння стимуляторами росту, антистресантами та мікродобривами на посівні якості та виживаність рослин самозапилених ліній соняшнику. Дослідження проводили упродовж 2022–2024 рр. в умовах Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр’єва НААН України на чорноземах типових. Об’єктами досліджень були стерильні аналоги ліній Сх808А, Сх51А та Сх17А. Оцінювали енергію проростання, лабораторну і польову схожість, а також виживаність рослин залежно від варіантів обробки насіння різними препаратами та їх комбінаціями. Встановлено, що всі досліджувані фактори — генотип лінії, рік вирощування та варіант обробки — мали статистично значимий вплив на формування посівних якостей насіння. Найвищі показники енергії проростання та лабораторної схожості відзначено у лінії Сх17А, тоді як лінія Сх51А характеризувалася найнижчими значеннями та більшою варіабельністю. Застосування окремих препаратів та їх комбінацій сприяло підвищенню показників порівняно з контролем, однак ефективність значною мірою залежала від генотипу. Польова схожість насіння була високою в усіх варіантах і досягала 90–96%, причому найбільш ефективними виявилися комбіновані обробки препаратами. Виживаність рослин залишалася стабільно високою (95–98%) незалежно від варіанта обробки, що обумовлено високим базовим рівнем цієї ознаки. Найбільший внесок у варіацію виживаності мав генотип (до 35 %), тоді як вплив препаратів був обмеженим. Таким чином показано, що передпосівна обробка насіння стимуляторами росту та мікродобривами є ефективним елементом технології вирощування соняшнику, а її результативність визначається взаємодією «генотип × препарат».
соняшник, лінії, виживаність, схожість насіння, протруйники, стимулятори росту, мікродобрива, насінництво
Авторське право (c) 2026 А.І. Білокобильська, Ю.Є. Огурцов (Автор)
Мінливість цінних господарських ознак та стійкості до вовчка у високоолеїнових гібридів соняшнику
Селекцію сучасних гібридів соняшнику спрямовано на поєднання в одному генотипі кількох господарських ознак. У статті викладено результати досліджень особливостей прояву в першому гібридному поколінні соняшнику таких цінних ознак, як висока врожайність та крупність насіння, високий вміст олії в насінні, високий вміст олеїнової кислоти в олії, ранньостиглість, стійкість до вовчка. Вивчено мінливість досліджених ознак залежно від генотипу та року випробувань гібридів. Виділено гібридні комбінації, що поєднують високий і підвищений вміст олеїнової кислоти в олії з іншими господарськими ознаками. За показником «ступінь фенотипового домінування» визначено особливості успадкування цінних господарських ознак у першому гібридному поколінні.
Helianthus annuus, гібрид, Orobanche сumana, стійкість до вовчка, жирнокислотний склад олії, господарські ознаки, ступінь фенотипового домінування
Авторське право (c) 2026 Д.В. Курилич, К.М. Макляк, О.Г. Супрун, Н.В. Кузьмишена, Т.М. Кираш (Автор)
Прояв гетерозису та ступеня домінування за цінними господарськими ознаками у гібридів F1 огірка в умовах захищеного грунту
Метою дослідження було комплексно оцінити прояв гетерозису та ступінь домінування за основними цінними господарськими ознаками у партенокарпічних гібридів F1 огірка та визначити найбільш перспективні комбінації для селекційного використання. Дослідження проводили впродовж 2021–2025 рр. в Інституті овочівництва і баштанництва НААН в умовах захищеного ґрунту. Встановлено, що урожайність гібридів варіювала від 14,6 до 22,8 кг/м², товарність – від 76 до 90 %, середня маса плоду становила 82–91 г. Відзначено переважання неадитивних генетичних ефектів (hp > 1) за ознаками урожайності. Рівень гетерозису за урожайністю варіював в межах 84–120 %. Найвищий ефект (120 %) і виражене наддомінування (hp = 7,3) виявлено у гібрида F1 (Кузя / Парк). Показники гетерозису за товарністю (Х = 91–106 %) та скоростиглістю (Х = 94–106 %) свідчать про переважання адитивного або частково домінантного характеру спадкування цих ознак. PCA-аналіз підтвердив домінуючий внесок показників урожайності у формуванні загальної фенотипової варіабельності досліджуваних генотипів. Після стандартизації показників (Zᵢⱼ) у межах експерименту обчислено інтегральний індекс селекційної цінності як суму зважених стандартизованих величин. Найвище значення індексу встановлено у гібридів F1 (Парк / Кузя) – 0,948 та F1 (Кузя / Парк) – 0,936, що свідчить про їх високу комплексну цінність. Водночас комбінації за участю ліній Кузя, №11 та Парк характеризувалися найвищими показниками гетерозису та наддомінування за досліджуваними ознаками, що підтверджує їх доцільність як джерела високої комбінаційної здатності у селекції інтенсивних тепличних гібридів. Таким чином, комплексне застосування показників гетерозису, ступеня домінування, індексу селекційної цінності та багатовимірного аналізу дозволяє обґрунтовано виділяти перспективні генотипи для створення конкурентоспроможних гібридів огірка. Поєднання ліній із високим індексом комплексної цінності та джерел інтенсивного гетерозису створює передумови для подальшого удосконалення селекційних програм.
Cucumis sativus, селекція, урожайність, товарність, скоростиглість
Авторське право (c) 2026 Л.О. Радченко, О.В. Сергієнко, Л.Д. Солодовник, С.О. Немченко, С.О. Немченко, Т.М. Гарбовська (Автор)
Продуктивність люцерни (Medicago L.) в екологічному сортовипробуванні
Проведено оцінку шести сортів люцерни у екологічному сортовипробуванні виявлено підвищену кормову продуктивність сортів Синюха, Радослава, Antane та Birute порівняно з іншими. Особливо слід відзначити сорти Радослава (12,99 т/га) та Birute (12,67 т/га). За два роки використання за насіннєвою продуктивністю виділились сорти Радослава (0,477 т/га) та Antane (0,502 т/га +8% або 0,038 т/га до стандурту Синюха та 5% або 0,025 т/га до стандарту Радослава). Підвищеним вмістом протеїну характеризувались сорти Синюха (19,13%), Радослава (19,29), Malvina (19,89) та Antane (19,05), а найменший результат виявлено у сорту Birute, лише 16,24 %. У сортів Синюха, Радослава, Antane збір білка склав 2,14, 2,51 та 2,22 т/га відповідно. Тим часом у сорту Birute, за відносно високої кормової продуктивності (12,67 т/га) збір білка становив лише 2,06 т/га.
Medicago L., продуктивність, збір сухої речовини, урожай насіння, кислотність ґрунту
Авторське право (c) 2026 В.М. Горенський, В.Д. Бугайов (Автор)
Селекційна та генетична характеристика сорту пшениці м’якої Володарка Носівщини
Наведено комплексну селекційно-генетичну характеристику сорту озимої пшениці Володарка Носівщини (Носівська СДС НААН України). Встановлено, що сорт належить до адаптивного типу універсального призначення, поєднуючи раціональну архітектоніку рослин (міцність соломини, вкорочене підколосове міжвузля, напіверектоїдний габітус прапорцевого листка, виражена остистість колоса) та фотоперіодичну пластичність. За результатами трирічних досліджень (2022–2025 рр.) урожайність сорту становила 5,65–9,10 т/га, що на 8–10 % перевищує показники високоінтенсивних сортів порівняння, зокрема в умовах дефіциту вологи. За комплексом технологічних параметрів зерна (натура 790 г/л, білок до 14–16 %, клейковина 22–27 %, сила борошна 138–178 о.а.) генотип ідентифіковано як цінну продовольчу пшеницю (ІІ група якості, за технологічною класифікацією — сильний філер). У порівнянні з еталонними сортами (Смуглянка, Безоста 1, Трізо), Володарка Носівщини демонструє поєднання високої продуктивності, адаптивності та стабільної якості зерна, що визначає її цінність для національної продовольчої безпеки та інтеграції у міжнародні селекційні платформи.
Triticum aestivum L., сорт, Володарка Носівщини, морфологічно-фізіологічні характеристики, врожайність і якість зерна, стійкість проти несприятливих біотичних і абіотичних чинників.
Авторське право (c) 2026 В.В. Москалець, Т.З. Москалець, В.І. Москалець, Н.М. Буняк, Ю.М. Барат (Автор)
Адаптивність сортів тритикале озимого до абіотичних факторів середовища в умовах східного лісостепу України
Winter triticale plays a significant role in grain production in Ukraine, combining high yield and grain quality with high resilience to adverse growing conditions. To ensure stable high yields, it is crucial to grow winter triticale cultivars with high adaptability to various environments. The purpose of this study was to evaluate the adaptability of 12 winter triticale cultivars and to identify genotypes with an optimal combination of high yield and yield stability across different weather conditions and nitrogen fertilizer doses. Analysis of variance revealed that yield variability was significantly influenced by all studied factors: genotype, environmental conditions, nitrogen dose, and their interactions. The greatest contributions were made by environment (63%) and genotype (11%), followed by genotype-environment interaction and genotype-environment-fertilization interaction (8%). 'KhAD 650', 'Zlatoust', and 'Tymofii' exhibited high general adaptability, producing higher average yields (5.79 t/ha, 5.71 t/ha, and 5.45 t/ha, respectively). Based on the variance of specific adaptability and relative stability, 'KhAD 45', 'Tryfon', 'Ratne', and 'Leontii' were identified as the most stable across different growing environments and nitrogen fertilization levels. According to the regression coefficient, 'Zlatoust', 'Adam', and 'Rarytet' were the most plastic cultivars, demonstrating high yield potential and the ability to maximize it under favorable conditions. Considering the combination of stability, plasticity, and yield, the highest breeding value was recorded for 'KhAD 45', 'Zlatoust', 'Tryfon', and 'KhAD 650'. These cultivars are noticeable for high yield potential, which is mamifested under favorable conditions, and the ability to withstand adverse environmental factors, ensuring stable crop performance across diverse growing systems
тритикале озиме, сорт, врожайність, адаптивність, стабільність, азотні добрива
Авторське право (c) 2026 Р.С. Щеченко (Автор)
Створення селекційного матеріалу тритикале з легким обмолотом колоса
Викладено результати досліджень селекційного матеріалу озимого та ярого тритикале, створеного в Інституті рослинництва ім. В.Я. Юр’єва НААН України. Метою роботи було створення комплексно-цінних ліній ярого та озимого тритикале з легким обмолотом колосу, підвищеною врожайністю. У 2024–2025 рр. проведено дослідження селекційного матеріалу озимого та ярого тритикале, виділено господарсько цінні лінії з легким обмолотом колосу. Сім ліній ярого тритикале – ЯТХ 37-25, ЯТХ 92-25, ЯТХ 157-25, ЯТХ 159-25, ЯТХ 174-25, ЯТХ 179-25, ЯТХ 183-25 та чотири лінії озимого тритикале ТХЗ 168-25, ТХЗ 194-25, ТХЗ 215-25 та ТХЗ 216-25 з легким обмолотом колоса істотно переввершують стандарт Воля харківська та кращі сорти-еталони Свобода харківська та ІР Легіт за врожайністю та окремими цінними господарськими ознаками – крупністю та виповненістю зерна, вмістом крохмалю та білку, твердозерністю та ін. За результатами технологічного аналізу ліній встановлено, що загальна хлібопекарська оцінка виділених ліній ярого та озимого тритикале досить висока (7,8–8,6 бала). Аналіз родоводів показав, що лінії були створені шляхом внутрішньовидової гібридизації із залученням батьківських компонентів з ознаками легкого обмолоту колоса та високої урожайності. Виділені лінії є перспективним вихідним матеріалом для селекції тритикале
Triticosecale, легкий обмолот, селекція, гібридизація, урожайність
Авторське право (c) 2026 С.В. Чернобай, В.С. Мельник, В.К. Рябчун, Т.Б. Капустіна T.B. Kapustina, Г.В. Щипак, О.Є. Щеченко, Р.А. Чернобаб, З.В. Усова (Автор)
Життєвий та творчий шлях Володимира Івановича ХУДОЄРКА (до 90-річчя від дня народження)
Коротко описано творчу біографію українського вченого-селекціонера В.І. Худоєрка. Акцентовано увагу на розроблених ним методах селекції і створених сортах і гібридах озимого жита.
Авторське право (c) 2025 Д. К. Єгоров, В. М. Ожерельєва, Н. Ю. Єгорова
Каротиноїди твердої пшениці: бібліометричний аналіз літератури з наукометричної бази Lens.org
Пшениця тверда (Triticum durum) – другий після м’якої пшениці найбільш культивований вид пшениці. Одним з основних показників якості зерна пшениці твердої є індекс жовтості (YI), який визначається вмістом каротиноїдів. Сорти пшениці з високим вмістом каротиноїдів високо ціняться у макаронній промисловості. Це зумовлює велику кількість наукових публікацій, присвячених питанням каротиноїдів твердої пшениці. Для аналізу великих обсягів різноспрямованої наукової літератури використовуються бібліометричні показники. Нашою метою було оцінити публікаційну діяльність за тематикою «каротиноїди твердої пшениці» за основними бібліометричними параметрами. Для пошуку та аналізу літератури використовували наукометричну базу Lens.ors. Всього було знайдено 2364 наукові роботи, опубліковані за період з 1955 р. по 2025 р. Після 1990 р. кількість публікацій за рік почала поступово зростати, а з 2007 р. публікаційна активність за тематикою «каротиноїди твердої пшениці» почала зростати стрімко, досягнувши максимуму в 2021-2022 рр., після чого спостерігається різкий спад. Динаміка цитування відрізняється від динаміки числа публікацій. Цей показник після 1997 р. також почав стрімко зростати, але він характеризується дуже значними коливаннями, хоча рік максимальної загальної кількості цитувань майже збігається з роком максимальної кількості публікацій – 2020 р. В журналах Foods (Basel, Switzerland), Frontiers in Plant Science i Plants (Basel, Switzerland) було опубліковано найбільше статей за цією тематикою. Журнали Frontiers in Plant Science, Photosynthetica та Agronomy є лідерами за показником цитування. Найбільш продуктивними авторами є Agata Gadaleta, Sergio R. Atienza і Andrea Brandolini, а найбільш цитованими – Agata Gadaleta, Pasquale De Vita, Antonio Blanco і Anntonella Pasqualone. Серед організацій Spanish National Research Council посідає перше місце як за кількістю публікацій, так і за кількістю цитувань. Серед країн лідером за кількістю публікацій є Італія, а за загальною кількістю цитувань – США. Також була проаналізована тематика найбільш цитованих публікацій, і було виявлено, що найбільшу кількість цитувань отримали огляди, присвячені широким проблемам стійкості, біохімії, фізіології та селекції рослин. Завдяки проведеній бібліометричній оцінці охарактеризовано динаміку та регіональні особливості публікаційної діяльності в сфері досліджень каротиноїдів твердої пшениці, виявлено найбільш впливові журнали, провідні установи та авторів, а також проаналізовано найбільш цитовані публікації. Підкреслюються розбіжності при аналізі за різними бібліометричними показниками, а саме кількістю публікацій і кількістю цитувань, найбільш цитованими авторами та найбільш цитованими документами
Triticum durum, каротиноїдні пігменти, бібліометрика
Авторське право (c) 2025 O. V. Holyk, L. I. Relina, V. V. Liubych
Квасоля звичайна – важлива овочева культура, яка користується популярністю в Україні. Обсяги промислового виробництва квасолі невеликі через невелику кількість сортів, адаптованих до різних грунтово-кліматичних умов та придатних для механізованого вирощування. Селекцією квасолі займається низка наукових установ як в Україні, так і за кордоном. Метою роботи став аналіз часової еволюції асортименту сортів квасолі звичайної, включених до Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні, у 2017–2025 роках. Були проаналізовані такі дані: кількість сортів квасолі звичайної, роки їх включення до Реєстру, заявники та країни походження. У 2017–2021 роках до Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні, було включено 15–21 сорт квасолі звичайної. У 2022–2025 роках було включено 58–77 сортів. У 2018–2020 роках до Реєстру було включено 1–4 сорти; у 2022 році — 38, у 2023–2025 роках — 5–6. У 2018, 2020, 2022 та 2024 роках з Реєстру виключалося по одному сорту; у 2025 році було виключено три сорти. У 2017–2021 роках серед сортів, що включалися до Реєстру, один був голландським, а інші — вітчизняними. У 2025 році в Реєстрі налічується 38 українських сортів, 17 голландських, 6 польських, 6 французьких, 3 німецьких, 3 італійських, 3 швейцарських та 1 турецький сорт.
Державний реєстр сортів рослин, придатних для поширення в Україні, Phaseolus vulgaris L., заявник, походження
Авторське право (c) 2025 Ia. S. Rіabovol, Zh. M. Novak, V. P. Kulyk
Новий гібрид Кіродар F1 для розширення вітчизняного сортименту гетерозисних гібридів кавуна
За результатами селекційної роботи створено новий гібрид F1 кавуна Кіродар F1. Гібрид створений на фертильній основі з використанням нових батьківських ліній, ідентифікованих за наявністю генів, які контролюють прояв маркерних (сигнальних) морфологічних ознак: Бусинка-25 і Бор-25. Жіночою лінією гібриду виступає моноеційна лінія Бусинка-25, елементами новизни якої є поєднання високих рівнів моноеційності, ранньостиглості, стійкості до антракнозу і фузаріозного в’янення та урожайності. Чоловічою лінією гібрида є лінія Бор-25, що поєднує ранньостиглість, стійкість до абіотичних (холоду, жари) і біотичних (антракнозу і фузаріозного в’янення) факторів із цінними господарськими ознаками. Лінії як зразки генофонду рослин України передано до НЦГРРУ у 2025 році. За гібридизації нових ліній створено новий ранньостиглий, високоурожайний гібрид кавуна Кіродар F1 Новий гібрид забезпечує збільшення врожайності на 32-45 % та поліпшення якісних показників на 2-3% порівняно з аналогами. Гібрид має високу стійкість до хвороб, придатний до транспортування і середньострокового зберігання. Економічний ефект за вирощування нового гібриду Кіродар F1 складає 104,5 тис. грн/га. Гібрид у 2025 році передано на кваліфікаційну експертизу до служби державного сортовипробування. Кіродар F1 рекомендуються до впровадження у виробництво у зонах Лісостепу та Степу України
кавун, селекція, гібрид, селекційна ознака, батьківська форма, урожайність, товарність, ранньостиглість, економічна ефективність
Авторське право (c) 2025 V. Serhiienko, O. M. Shabetia, M. B. Serhiienko, Ye. M. Ilinova, K. I. Lokoida, D. O. Dioloh
Агробіологічна характеристика сортів озимого тритикале для використання у хлібопекарській промисловості
Викладено результати агробіологічних досліджень (2022-2024 рр.) з використанням різнихсучасних сортотипів озимого тритикале з високими хлібопекарськими властивостями та врожайністю зерна, які створені методом внутрішньовидової гібридизації. Встановлено, що за сприятливих погодних умов найбільшу врожайність серед короткостеблових сортів мав сорт Златоуст (7,14 т/га), серед середньорослих — Трифон (6,35 т/га) та серед високорослих сорт Букет (5,56 т/га). Також визначено вплив агроекологічних факторів на врожайність і якість зерна озимого тритикале та встановлено, що найвищу врожайність зерна в середньому за роки досліджень серед короткостеблових сортів мали сорт ХАД 650 – 5,02 т/га і Златоуст – 5,09 т/га. У цих же сортів спостерігалася найбільша прибавка врожаю зерна при застосування підживлення: 1,30 т/га (N120) та 1,20 т/га (N180), відповідно. Серед середньорослих сортів найвищу врожайність та прибавку зерна від підживлення (N120) сформував сорт Трифон – 4,66 т/га та 1,30 т/га відповідно. При вивченні високорослих сортів найвищу врожайність та прибавку зерна отримано у сорту Букет – 4,52 т/га та 1,10 т/га відповідно. Високою натурою зерна відзначались сорти Тимофій (704 г/л), Раритет (726 г/л) та Букет (707 г/л). Водночас за основними показниками якості зерна досліджувані сорти були на рівні стандарту, зокрема, вміст клейковини в борошні складав понад 20%, індекс деформації клейковини 50-60), об’єм хліба зі 100 г борошна більше 500 см3, загальна хлібопекарська оцінка - 8-9 балів
озиме тритикале, сорт, селекція, урожайність, якість борошна, тіста та хліба, хлібопекарські властивості
Авторське право (c) 2025 R. S. Shchechenko, H. V. Shchypak
Селекційна оцінка інбредних ліній соняшнику за комплексом господарських ознак і стійкістю до Orobanche cumana
Метою дослідження була комплексна оцінка інбредних ліній соняшнику за морфологічними та продуктивними ознаками, а також визначити рівень їх стійкості до Orobanche cumana Wallr. в умовах лабораторного інфікування з подальшим виділенням цінних селекційних джерел. Дослідження включало лабораторний скринінг стійкості до вовчка (частка уражених рослин, кількість бульбочок, рівень незаражених рослин), польову оцінку морфометричних і продуктивних показників, кореляційний аналіз, а також аналіз головних компонент (PCA) для виявлення структури фенотипової варіабельності. За результатами досліджень встановлено значну мінливість інбредних ліній за основними господарсько цінними та адаптивними ознаками. За результатами лабораторної оцінки виділено три типи реакції рослин на ураження O. cumana, а саме повну сприйнятливість, кількісну (часткову) стійкість та низькоінтенсивне ураження, що може свідчити про полігенні механізми пригнічення розвитку паразита. Ліній із якісним (вертикальним) типом резистентності, характерним для генів Or, не виявлено. Біплот аналіз продемонстрував просторову диференціацію генотипів та незалежність продуктивності від параметрів стійкості. Найбільш перспективними джерелами кількісної резистентності виявлено лінії СД-038В, СД-029В та СД-049В, тоді як лінії СД-017В, СД-048В, СД-057В та СД-02В містили окремі стійкі рослини, що свідчить про доцільність внутрішньолінійного добору. Високопродуктивні генотипи (СД-047В, СД-014В, СД-029В) визначено як потенційні донори продуктивності. Отримані результати забезпечують цілісну характеристику інбредних ліній соняшнику та дозволяють визначити джерела цінних селекційних ознак, зокрема кількісної стійкості до Orobanche cumana. Матеріали дослідження можуть бути використані у сучасних селекційних програмах зі створення високопродуктивних та більш стійких гібридів соняшнику.
соняшник, інбредні лінії, Orobanche cumana, стійкість до вовчка, гаусторії, продуктивність, PCA (аналіз головних компонент), селекційна цінність
Авторське право (c) 2025 V. V. Bilyk, D. V. Chuiko
Урожайність гібридів соняшнику залежно від доз страхових гербіцидів в умовах Степу України
Кількісно оцінено вплив різних норм післясходових гербіцидів на формування урожайності гібридів соняшнику Неома (технологія Clearfield) та Білоба (технологія Clearfield Plus) в умовах посушливого Степу України. Польові дослідження проведено протягом 2022–2024 рр. на дослідному полі ДУ «Інститут зернових культур» НААН (с. Василівка, Дніпропетровська обл.) за схемою розщеплених ділянок. Варіанти включали контроль (механічна прополка) та післясходове застосування гербіцидів Геліантекс (0,045–0,090 л/га) і Пульсар Флекс (1,6–3,2 л/га). Результати показали чітку залежність урожайності від генетичних особливостей гібридів та дози гербіцидів. Надмірна доза Геліантексу (0,090 л/га) спричинила вірогідне зниження урожайності на 31–38 %, що супроводжувалося зменшенням маси 1000 насінин, натури та вмісту олії — ознак, які відображають уповільнення процесів наливу під дією фітотоксичного стресу. Натомість застосування Пульсар Флекс у дозі 1,6 л/га забезпечило найвищу урожайність (до +5 % порівняно з контролем для гібрида Білоба) без проявів пригнічення, що вказує на оптимальну селективність препарату. Підвищення дози Пульсар Флекс до 2,4–3,2 л/га призводило до часткового пригнічення формування насіння та зниження урожайності на 6–9%. Кореляційно-регресійний аналіз показав, що головним чинником варіації урожайності була маса 1000 насінин (r = 0,82–0,88; p < 0,01), тоді як вміст олії мав середній позитивний зв’язок (r = 0,48–0,61). Коефіцієнт детермінації (R² = 0,58–0,66) засвідчив, що понад 60% змін урожайності пояснюються гербіцидно зумовленими відмінностями у процесах наливу насіння. Це свідчить, що зниження продуктивності відбувається переважно через порушення формування насіння. Рекомендовано застосування Пульсар Флекс у дозі 1,6 л/га як селективної та безпечної для гібридів Неома і Білоба. Застосування Геліантекс 0,090 л/га є недоцільним через високий ризик фітотоксичної дії та зниження урожайності
соняшник, післясходові гербіциди, урожайність, маса 1000 насінин, вміст олії, селективність, фітотоксичність, технологія Clearfield, Степ України
Авторське право (c) 2025 O. A. Dobrenkyi, S. V. Avramenko
Особливості формування показників якості зерна селекційними лініями пшениці м'якої озимої
Якість зерна – це складна характеристика, яка залежить від низки ознак, а індивідуальний внесок кожної ознаки змінюється залежно від конкретної реакції на умови навколишнього середовища. Оцінювали вплив генотипу та середовища на якісні характеристики 1200 генотипів пшениці, а також аналізували взаємозв'язки між якісними ознаками. У результаті узагальнення багаторічних даних з використанням стандартизованих в межах окремих років значень виділені джерела високої натури зерна, високої та низької склоподібності зерна для селекції твердозерних та м’якозерних сортів, високого вмісту білка і клейковини та її якості, високих реологічних властивостей і хлібопекарських якостей. Серед сортів високими пружністю тіста, силою борошна та індексом еластичності тіста відрізнялися Харус, Астет, Василина, Фермерка, Патріотка, Мальованка, а низькими – Малуша та м’якозерний сорт кондитерського напряму використання Мазурок, який крім того відрізнявся низькою склоподібністю зерна. Високою натурою зерна відзначались сорти Приваблива, Привітна, Принада, Гайок, Проня. Високим вмістом білка в зерні та клейковини в борошні характеризувалися Приваблива, Привітна, Гармоніка, Мазурок, при максимальних значеннях у сорту Принада. Об’єм хліба і загальна хлібопекарська оцінка вищими були у сортів Харус, Астет, Василина, Статна, Фермерка, Диво, Гармоніка, Принада, Мавка ІР. Встановлені зв’язки між ознаками якості зерна, показано, що загальна хлібопекарська оцінка була тісно пов’язана з індексом деформації клейковини, пружністю тіста, силою борошна та індексом еластичності тіста. Кластерний та факторний аналізи, проведені для узагальнення отриманих результатів, розподілили досліджувані ознаки на чотири кластери з масштабом евклідових відстаней менше 40% та чотири фактори, які пояснюють понад 70% від загальної мінливості, один з яких пов’язаний з хлібопекарськими якостями, інший – з реологічними властивостями, ще два з вмістом білка і клейковини та натурою і склоподібністю зерна. Визначені лінії з поєднанням високих значень різних факторів для різних напрямів використання. Результати дослідження можуть бути використані як критерії відбору для підвищення якості зерна м'якої пшениці в регіоні.
пшениця м'яка озима, селекція, якість зерна, кластерний та факторний аналізи
Авторське право (c) 2025 Plant Breeding and Seed Production
Підвищення урожайності батьківських компонентів соняшнику за допомогою регуляторів росту та мікродобрив
Низька насіннєва продуктивність батьківських ліній (закріплювачів стерильності і відновників фертильності) стримує швидке впровадження у виробництво конкурентоспроможних простих гібридів соняшнику. Мета роботи – вивчення впливу комбінованого застосування регуляторів росту і мікродобрив різного походження на ріст, розвиток, урожайність та посівні якості нових ліній соняшнику, розробка ефективних способів їх підвищення. Дослідження проводили на полях Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр’єва НААН України у 2021-2024 рр. Вивчали батьківські компоненти простих гібридів соняшнику Сх 66А, Сх 588А, Х 1814В, Х 2283В; регулятори росту АКМ, Ендофіт L1 і Антистрес; мікродобрива Райкат Старт, Мікрокат Олійний, Амінокат 30, Атланте, Ендобор. Передпосівну обробку препаратами АКМ і Райкат Старт проводили одночасно з протруюванням насіння. Обприскування рослин комбінаціями препаратів проводили у фазах 4-х або 4-х і 6-ти пар листків соняшнику. Встановлено, що залежно від комбінації препаратів і способу їх застосування площа листків лінії Сх 66А збільшилася в середньому на 1,5-3,6 тис. м2/га, а густота рослин перед збиранням – на 0,7-1,8 тис. шт./га; лінії Сх 588А – відповідно на 1,5-4,3 тис. м2/га і на 1,5-2,6 тис. шт./га; лінії Х 1814В – відповідно на 2,0-4,1 тис. м2/га і на 0,7-1,8 тис. шт./га; а лінії Х 2283А – відповідно на 0,4-1,7 тис. м2/га і на 1,5-3,3 тис. шт./га. Передпосівна обробка насіння препаратами АКМ і Райкат Старт зумовила підвищення урожайності ліній соняшнику в середньому на 9-13%, передпосівна обробка з наступним обприскуванням комбінаціями препаратів у фазі 4-х пар листків – на 8-16%, а передпосівна обробка з наступними обприскуваннями у фазах 4-х і 6-ти пар листків – на 11-18%. Урожайність ліній Сх 66А і Х 1814В була найвищою при застосуванні препаратів АКМ (0,2 л/т); Антистрес (1,7 кг/га); Ендофіт L1 (0,2 л/га); Ендобор (0,48 кг/га) у два або три етапи (відповідно 0,84 і 0,72 т/га). Урожайність лінії Сх 588А була найвищою при застосуванні препаратів АКМ (0,2 л/т); Антистрес (1,7 кг/га); Ендофіт L1 (0,2 л/га); Ендобор (0,48 кг/га) у три етапи (1,26 т/га), а лінії Х 2283В – при застосуванні у три етапи препаратів Райкат Старт (2,5 л/т); Мікрокат Олійний (0,5 л/га); Атланте (0,5 л/га); Амінокат, 30 % (0,5 л/га або 1,19 т/га).
соняшник (Helianthus annuus L.), регулятори росту, мікродобрива, схожість, густота рослин, площа листя, урожайність
Взаємодія генотип-середовище при екологічному випробуванні сортів гороху у системі AMMI та GGE biplot аналізів
Представлені результати застосування систем AMMI та GGE biplot аналізів при для узагальнення даних екологічного випробування сортів гороху. Наведені результати розрахунків виявились не тотожними і свідчать про важливість кожного із цих алгоритмів. Так, розподіл зразків гороху за рангами (ASV) у системі AMMI моделі розмістив сорт Гайдук на першому місці, але за результатами GGE biplot аналізу найкращим («ідеальним генотипом») є сорт Оплот. Графічне представлення результатів із зазначенням мегасередовищ та сортами, що є найкращими у цих середовищах – додаткова інформація для корегування селекційних програм із створення адаптивних сортів гороху для різних зон вирощування. Окрема перевага GGE biplot полягає у можливості оцінки інформативності середовища випробування. В нашому дослідженні відрізнялись не тільки точки випробування – Одеська державна дослідна станція(Одеська обл.), Устимівська дослідна станція (Полтавська обл.) та Інститут рослинництва ім. В. Я. Юр’єва (Харківська обл.), а і кожен рік випробування у кожній точці дослідження. Таким чином, застосування систем AMMI та GGE biplot аналізів для обробки результатів екологічного випробування гороху не виключає один одного, а навпаки, надає більш розгорнуту і повну інформацію про результати дослідження
екологічне випробування, горох, AMMI, GGE biplot
Потенційна та фактична урожайність насіння люцерни (MEDICAGO L.) за підвищеної кислотності ґрунту
Проведено оцінку впливу гідротермічних ресурсів та окремих елементів структури насіннєвої продуктивності за два роки використання травостою на урожайність насіння зразків генофонду люцерни різного еколого-географічного походження на фоні підвищеної кислотності ґрунту. Виявлено істотний вплив гідротермічних ресурсів на насіннєву продуктивність (невеликі та середні посухи в період цвітіння та збирання врожаю підвищують її, а опади – навпаки, знижують). Зроблено висновок, що для скорочення часу на проведення структурного аналізу достатньо використовувати ознаки з найбільш істотно вираженим впливом – кількість продуктивних пагонів, китиць на пагоні, бобів у китиці та насінин у бобі. Подальшого вивчення потребує питання мінімізації втрат насіння через генетичні, біологічні та механічні чинники.
Medicago sativa, кислотність ґрунту, насіннєва продуктивність, коефіцієнт кореляції, гідротермічні ресурси
Агробіологічна оцінка гібридів соняшнику в умовах Східної України
Наведено результати агробіологічної оцінки 28 гібридів соняшника в умовах Лісостепової зони Східної України, придатних до поширення в України і внесених до Державного реєстру сортів рослин. Визначено рівень продуктивності, біометричних ознак та елементів структури врожаю гібридів різного генетичного походження. Польові дослідження проводили у 2023–2024 рр. на базі ННВЦ «Дослідне поле Докучаєвське» Державного біотехнологічного університету. Вивчено такі ознаки, як кількість листків, висота рослин, діаметр кошика, маса 1000 насінин, натура та продуктивність кошика. Умови вегетації 2023 та 2024 рр. відрізнялися значними кліматичними варіаціями, що дало можливість оцінити попередню адаптивність гібридів до стресових факторів. Установлено вірогідну кореляцію між основними елементами структури врожаю. Найвищу біологічну урожайність (до 3,7 т/га) сформували гібриди української селекції Блиск, Гусляр, Равелін, Кадет та Альдазор. Кластерний аналіз за господарськими ознаками дозволив виокремити три групи гібридів, що відрізнялися за рівнем урожайності та адаптивними властивостями. Отримані дані свідчать про доцільність використання кластеризації як інструменту комплексної оцінки гібридів соняшника для умов Східної України. Результати можуть бути використані у виробництві для оптимального підбору високопродуктивних гібридів соняшника для Лісостепової зони України
соняшник, гібрид, продуктивність, селекція, кластерний аналіз, господарські ознаки
Морфобіологічні особливості нових ліній-відновників фертильності соняшнику
Визначено ознаки відмінності нових ліній-відновників фертильності соняшнику за морфологічними ознаками рослини, стебла, листка і кошика та їх різноманіття за ознаками продуктивності і вмісту олії в насінні. За рівнем продуктивності виділено ранньостиглі лінії-відновники фертильності: однокошикові лінії Х 0013В і Х 1807В (40,98 і 42,32 г, відповідно) і багатокошикову лінію Х 1809В (25,04 г). За вмістом олії в насінні виділено лінію ЛГВ і значенням ознаки 53,91%. За масою 1000 насінин найвище значення мала лінія Х 0013В – 75,8 г, яка може становити інтерес для селекції на крупноплідність. Виділено цінні лінії-відновники фертильності соняшнику Х 1807В і Х 1818В з тривалістю вегетаційного періоду 90 і 96 діб та періодом цвітіння 19 і 15 діб, що поєднують високий рівень продуктивності (42,32 г і 25,99 г) зі стійкістю до збудника несправжньої борошнистої роси. Виділено ранньостиглі лінії Х 1803В і Х 1809В, що належать до гіллястих форм, з тривалістю періоду «сходи-цвітіння» 54 та 56 діб, які мали продуктивність рослини на рівні ліній-тестерів (19,39 г та 25,04 г відповідно), а за вмістом олії в насінні достовірно їх перевищили (49,22 % та 49,16 %). За результатами експертизи в Національному Центрі генетичних ресурсів рослин України лінії-відновники фертильності соняшнику Х 1807В, Х 1818В (однокошикові) та Х 1803В і Х 1809В (багатокошикові) перевищили лінію-тестер Х 720 В за продуктивністю та іншими селекційними ознаками. Лінії включено до Банку генетичних ресурсів рослин України.
соняшник, лінія-відновник фертильності, морфологічні ознаки, продуктивність, вміст олії в насінні, маса 1000 насінин, стійкість до хвороб
Вплив осіннього підживленнія азотом на урожайність озимої пшениці після різних попередників
Пшениця озима є однією з найбільш урожайних і цінних продовольчих культур, але може давати високі врожаї зерна доброї якості лише на родючих ґрунтах і за внесення достатньої кількості добрив. Особливо важливим є азотне підживлення посівів, яке повинно бути помірним з осені та достатнім у період кущіння й формування елементів структури врожайності. Незважаючи на велику кількість досліджень з азотними добривами, єдиної думки стосовно ефективності осіннього підживлення досі немає. Метою досліджень було визначення урожайності пшениці м’якої озимої після різних попередників – соняшнику, гороху та чорного пару – залежно від різних доз аміачної селітри за осіннього внесення. Польовий дослід включав 15 варіантів з використанням аміачної селітри в перерахунку на діючу речовину у дозах N30, N60, N90, N120. Осіннє внесення добрив на посівах озимої пшениці забезпечувало істотні прибавки врожайності, особливо після попередника соняшник. Після попередників горох та чорний пар найбільша врожайність була отримана за дози N30, а після соняшнику – за N60. Подальше збільшення дози азоту не мало переваг порівняно з меншими дозами осіннього підживлення аміачною селітрою незалежно від попередника.
озима пшениця, азотні добрива, аміачна селітра, осіннє підживлення, урожайність, попередник соняшник, попередник горох, попередник чорний пар
Авторське право (c) 2024 Plant Breeding and Seed Production
Вплив норм висіву на біометричні показники та врожайність нових гібридів соняшнику
Густота стояння рослин і система удобрення гібридів соняшнику розглядаються як одні із важливих елементів технології вирощування культури. Метою роботи було визначити вплив норм висіву та мінеральних добрив на біометричні показники та врожайність насіння нових районованих гібридів соняшнику в умовах Східного Лісостепу України. Дослідження проводили в 2021, 2023 рр. на дослідному полі Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр’єва НААН України. Вивчали два класичні гібриди соняшнику олійного напрямку використання Ярило і Хорив, два фони живлення (без внесення добрив (контроль) та N30P30K30), чотири норми висіву (40, 50, 60 і 70 тис. схожих насінин на 1 га). Встановлено, що за норми висіву 70 тис. шт./га найвищими були рослини гібрида Хорив у контролі (165,8 см), а найнижчими – рослини гібрида Ярило на фоні N30P30K30 за норми висіву 60 тис. шт./га (139,2 см). Середня кількість листків на рослині гібрида Хорив була більшою (31,2 шт.), ніж у гібрида Ярило (30,4 шт.). Максимальну площу листкової поверхні на рослину та на один гектар сформував гібрид Ярило на фоні N30P30K30 за норми висіву 40 тис. шт./га (9425,6 см2 і 39,5 тис./м2, відповідно). Урожайність насіння гібрида Ярило була вищою за норми висіву 40 тис. шт./га і 50 тис. шт./га, особливо на фоні N30P30K30 (2,07 т/га і 2,02 т/га, відповідно). У гібрида Хорив урожайність насіння була найвищою в контролі за норми висіву 70 тис. шт./га (2,19 т/га), а на фоні N30P30K30 – за норми висіву 40 тис. шт./га (2,24 т/га). Отже, формування висоти рослин, кількості листків, площі листкової поверхні та врожайності насіння соняшнику залежало від гібридних особливостей культури, удобрення та густоти стояння рослин.
Helianthus annus L., гібрид, удобрення, норма висіву, висота рослин, листкова поверхня, врожайність насіння
Продуктивність сортів сої залежно від строків сівби і регуляторів росту
Висвітлено результати досліджень з вивчення впливу строків сівби та передпосівної обробки насіння на індивідуальну продуктивність рослин сої (Glycine hispida) і урожайність сортів різного морфобіотипу. Дослідження проводили методом розщеплених ділянок у чотирьох повтореннях за загальноприйнятою методикою. Ділянками першого порядку були сорти сої – Аннушка, Кобза і Мальвіна; другого порядку — ділянки з різними строками сівби (ранній (6–8оС), середній (10–12оС), пізній (14–16оС)), третього порядку — ділянки з варіантами оброблення насіння сої перед сівбою гумісолом, адаптофітом, рост-концентратом, фундазолом. В усі роки дослідження найкращі показники індивідуальної продуктивності рослин сої формувалися посівами сої сорту Мальвіна у варіантах середнього строку сівби і передпосівної обробки насіння Адаптофітом. Вища врожайність насіння сої у середньому за роками досліджень (2,34 т/га) формувалася у сорту Мальвіна у варіанті середнього строку сівби за умови обробки насіння Адаптофітом. Сорт сої Аннушка суттєво поступався за рівнем урожайності сортам Кобза та Мальвіна – різниця становила 0,31 та 0,43 т/га. Значною мірою врожайність зерна зростала за обробки насіння перед сівбою досліджуваними препаратами (прибавка в межах 0,10–0,38 т/га). Вплив строків сівби на рівень урожайності був найменшим. Таким чином, встановлено можливість отримання стабільних врожаїв сої в умовах Східного Лісостепу України за рахунок правильного підбору сортів, дотримання оптимальних строків сівби із застосуванням регуляторів росту.
соя (Glycine hispida), сорт, строки сівби, регулятори росту, продуктивність, урожайність
Результати багаторічної селекції безостих сортів ячменю в Україні
Наведено результати багаторічних досліджень (2007-2024 рр.), проведених в Інституті рослинництва ім. В.Я. Юр'єва НААН України,в результаті яких уперше в країні здійснено успішну розробку та розвиток напряму селекції ярого ячменю на безостість. Методом гібридизації між різноманітними безостими та остистими сортами й лініями створено п'ять зареєстрованих безостих сортів – Модерн (2011 р.), Контраст (2019 р.), Кречет (2020 р.), Інер (2021 р.), Геркулес (2021 р.), а також передано на кваліфікаційну експертизу новий безостий сорт Ярець (2023 р.). Перший в Україні безостий сорт Модерн був високоврожайним і стійким до збудників сажкових хвороб (9 балів), але недостатньо стійким до гельмінтоспоріозу (7 балів) та вилягання (7,8 балів). Завдяки подальшому розвитку напряму селекції на безостість інші створені безості сорти мають не лише високі врожайність і стійкість до збудників сажкових хвороб, як і сорт Модерн, але й покращені показники інших ознак. Вони вирізняються низькорослістю (60−62 см), стійкістю до вилягання (9 балів) і до посухи (9 балів), а також до збудників гельмінтоспоріозу (8−9 балів). У 2023-2024 рр. виділено як кращі 32 безості лінії.
ярий ячмінь, безостість, сорт, лінія, гібридизація, ознака, врожайність, стійкість до біотичних та абіотичних чинників, стійкість до вилягання
Генетичний аналіз успадкування стійкості соняшнику до вовчка за використання діалельного методу
Викладено результати оцінки стійкості до вовчка (Orobanche cumana Wallr.) гібридів соняшнику, створених за неповною діалельною схемою схрещувань 8×8. Найбільш вірулентною расою в складі дослідженої популяції вовчка була раса F. Установлено вірогідне значення адитивних і домінантних компонентів в системі регуляції ознаки. Установлено, що домінантні алелі зумовлюють зменшення кількості бульбочок вовчка на рослині. Виділено кращі лінії за загальною та специфічною комбінаційною здатністю, та лінії – донори стійкості до вовчка.
соняшник, лінія, F1 гібрид, Orobanche cumana Wallr., ступінь ураження, стійкість, генетичний аналіз
Особливості наливу зерна та реакції на добрива у сортів рису різних агроекологічних типів
Метою роботи було встановити особливості реакції рису сортів Дебют, Маршал, Лазурит, Корсар, Віконт та Онтаріо на систему удобрення в умовах південної частини Степу України. Дослідження проводили на дослідному полі Інституту рису НААН України у 2019-2021 рр. Встановлено, що найвищий урожай рису сформувався на варіанті N120P30 з дворазовим підживленням, який становив 11,27 у сорту Віконт, 9,62 т/га у сорту Корсар, 8,99 т/га у сорту Лазурит, для сортів Дебют – 7,06 т/га, Маршал – 9,77 т/га, Онтаріо – 9,24 т/га. Виділено три агроекологічні типи сортів північний, помірний і південний.
Рис, сорт, мінеральні добрива, урожайність, агроекологічні типи, налив зерна
Якісні властивості голозерного ячменю та успадкування забарвлення зерна
В Інституті рослинництва ім. В.Я. Юрʼєва НААН розгорнуто селекцію голозерного ячменю харчового напряму використання, в тому числі з кольоровим зерном та крохмалем зі зміненим складом (waxy). Вихідний матеріал одержано з Національного центру генетичних ресурсів рослин України – зразки різновиду nudum L., daghestanicum Vav. et Orl. iз сіро зеленим зерном, viride Vav. et Orl. із зеленим зерном, violaceum Koern. та nudidubium Koern. з фіолетовим зерном, nigrinudum Vav., nudimelanocrithum Giess. et al. з чорним зерном та лінія SGI 7024 з блакитним зерном селекції СГІ-НЦНС. Джерелами зміненого складу крохмалю були голозерні сорти канадської селекції CDC Alamo та Mebere (waxy) та CDC Hilose (high amylose). Установлено, що вміст фенольних сполук та антоціанидинів залежить від генотипу та умов вирощування, а стабільно високими ці показники були у лінії Віолет 18-1207 та сортів CDC Alamo, CDC Hilose. Створена нами цінна лінія Віолет 18-1207 (UA 0805977) різновиду nudidubium має не лише зерно фіолетового кольору, але і всі інші частини рослини мають яскраво фіолетове забарвлення у фазі колосіння–налив. Після дозрівання рослина набуває сіро-бузкового кольору. Вміст антоціанинів у зернівці складає 0,260 умов. од. D530/г, вміст фенолів теж високий – 1,04 мг/г за еквівалентом галової кислоти. За аналізом гібридних популяцій встановлено, що в F1 успадковується, як правило, темне забарвлення, а деякі зразки стабільно передають у поколіннях своє забарвлення зерна за участі в скрещуванні як за материнський, так і за батьківський компонент. У популяціях F2 відбувалося розщеплення за кольором зерна, успадкування забарвлення зернівки у ячменю можна пояснити взаємодією неалельних генів переважно за типом компліментарності. У деяких популяціях виявлено новоутворення, що є цінним для збагачення вихідного матеріалу для селекції.
ярий голозерний ячмінь, кольорове зерно, селекція, фенольні сполуки, антоціанідини, розщеплення, успадкування
Вплив осіннього внесення різних доз та видів азотних добрив на урожайність пшениці озимої після попередника соняшник
Реферат: Нині попит на зернову продукцію стрімко зростає. Проте через різні обставини зменшуються площі оптимальних попередників озимих зернових культур, натомість зростають площі після таких попередників як соняшник. Через це не вдається підтримувати стабільну врожайність зерна. Одним з найбільш ефективних прийомів управління ростом і розвитком рослин та підвищення врожаю пшениці озимої є використання азотних добрив. Ряд досліджень свідчать про рівноцінність осіннього і весняного внесення азотних добрив на посівах пшениці. Проте питання внесення азотних добрив в осінній період вивчене не достатньо, особливо для східної частини Лісостепу України. Метою дослідження було визначення урожайності пшениці м’якої озимої після соняшника залежно від різних доз та видів азотних добрив при їх осінньому внесенні. Дизайн польового досліду передбачав 13 варіантів з використанням трьох видів добрив (аміачна селітра, карбамід, сульфат амонію) в перерахунку на діючу речовину у дозах N30, N60, N90, N120 після попередника соняшник. Осіннє внесення добрив на посівах пшениці забезпечувало істотні прибавки врожайності. Найбільш ефективним було осіннє підживлення пшениці озимої аміачною селітрою та карбамідом у дозі N60, а сульфатом амонію – у дозі N90, де врожайність прибавки до контролю становили відповідно 49, 46 та 46 %. За малої дози азоту (N30) найбільші надбавки врожайності (31–34 %) одержано від внесення аміачної селітри та сульфату амонію, тоді як внесення карбаміду за цієї дози було менш ефективним. Застосування дози N120 не мало переваг порівняно з меншими дозами осіннього азотного підживлення незалежно від виду добрив
пшениця озима, азотні добрива, аміачна селітра, карбамід, сульфат амонію, осіннє внесення, урожайність, попередник соняшник
Депонувальна здатність окремих частин стебла та її роль у формуванні зернової продуктивності контрастних за посухостійкістю генотипів озимої пшениці за дії короткотривалої посухи
Реферат: Використання депонованих у стеблі водорозчинних вуглеводів (ВРВ) відіграє важливу роль у формуванні зернової продуктивності озимої пшениці, особливо за умов дефіциту зволоження в репродуктивний період. Метою даної роботи було дослідити накопичення і ремобілізацію запасних ВРВ у окремих сегментах стебла та їх зв'язок з показниками зернової продуктивності у генотипів озимої пшениці за дії 8-добової посухи на ранніх етапах формування зернівки. Дослідження проводили в умовах вегетаційного досліду на рослинах озимої м'якої пшениці (Triticum aestivum L.) сортів Подолянка (посухостійкий, екологічно пластичний), Подільська нива (високоврожайний, менш стійкий), Наталка (менш стійкий, високобілковий) та селекційної лінії УК 065 (чутлива до посухи, високопродуктивна). Питомий вміст ВРВ у сухій речовині та валову кількість (добуток питомого вмісту та маси) визначали в частинах стебла головного пагона (рахуючи зверху): верхнє міжвузля, друге, третє, об'єднані четверте і п'яте (нижні) міжвузля та об'єднані листкові піхви. Встановлено, що посуха дещо зменшувала максимальну валову кількість депонованих у стеблі ВРВ та істотно пришвидшувала їх ремобілізацію. Досліджені генотипи озимої пшениці істотно відрізнялися за рівнем накопичення ВРВ у стеблі – в 1,3 раза за оптимальних умов та в 1,5 раза за дії посухи, проте ефективність їх ремобілізації у всіх генотипів була високою і достатньо близькою (84–96 %) незалежно від умов вирощування. Сорт Подолянка проявив найвищу депонувальну здатність стебла як за оптимальних умов поливу, так і за дії посухи. Внесок депонованих ВРВ у зернову продуктивність за оптимального зволоження і дії посухи становив у сортів Подолянка 32 і 28,3 %, Подільська нива – 21,3 і 24,6 %, Наталка – 27,4 і 24,3 %, лінії УК065 – 18,2 і 22,4 %, відповідно. Найбільший питомий вміст і валова кількість ВРВ виявлені в другому і третьому міжвузлях. Частка цих міжвузлів у загальній кількості депонованих у стеблі ВРВ була найбільшою у всіх досліджених генотипів. Вміст та валова кількість резервних вуглеводів у другому і третьому міжвузлях найтісніше позитивно корелювали з показниками зернової продуктивності, що дає підстави вважати їх найбільш репрезентативними для оцінки депонувальної ємності стебла та рекомендувати як фізіологічний маркер продуктивності генотипів озимої пшениці
Triticum aestivum L., депонувальна здатність стебла, міжвузля, водорозчинні вуглеводи, посуха, фотосинтез, зернова продуктивність